På 2000- talet landsteg människor på månen.
200 år senare hade människan satt foten på solsystemets alla planeter.
Man upptäckte hyperdrive
och kunde då färdas snabbare än ljuset.
Därmed kunde man på allvar börja kolonisera rymden.
United Planets kryssare C57D
närmar sig solsystemet Altair.
- När får jag positionsbestämning? - Om en halv minut, kapten.
Inbromsning börjar kl. 17.01. Om mindre än tre minuter.
- Förbered. - Ja, sir.
Om knappt tre minuter börjar inbromsningen.
- Allt klart, kapten. - Lystring!
Vi bromsar efter tio signaler!
Kom, Doc.
Nu skyndar vi oss!
Vår hastighet är nu 0,3896 av ljusets.
- Det är varmt, kapten. - Ja.
Jerry...!
Där är Altair!
Vår helt privata solförmörkelse.
Styr mot fjärde planeten.
Vi närmar oss planeten.
Lystring!
Altair 4 är i sikte.
Planeten liknar jorden.
För 20 år sedan landade skeppet Belerephon där
med ett antal forskare ombord. Vi ska leta efter överlevande.
Gud har skapat många fina världar.
- Hur ser det ut? - Vi kan gå ner.
Verkställ.
Vi går ner!
Varken öl eller kvinnor.
Det enda man kan göra är att kasta sten.
Lystring!
Vi klarar oss utan dräkter.
Syrehalten är 4,7 gånger jordens.
Gravitationen är bara 0,897 av jordens.
Kolla utrustningen.
- Inga singnaler? - Nej, sir.
- Jerry ser du något? - Det gör jag inte.
Inga städer, hamnar, vägar, broar eller dammar.
Inget som tyder på civilisation.
Någon tittar på oss med radar!
- Varifrån? - Området mäter tre kvadratmil.
Tre kvadratmil?
- Larm! - Klart skepp!
- Jag hör en röst. - Högtalare!
Identifiera er!
United Planets C57D, kapten J J Adams.
- Vem är du? - Morbius, Belerephon.
- Vem? - Edward Morbius.
Han står på listan. Morbius - filolog.
- Filolog? - Vad gör ni här?
Vi kommer för att hämta er.
Tack för besväret, men jag vill inte bli hämtad.
- Han välkomnar oss inte... - Jag landar!
Jag behöver Inte hjälp.
Vänd genast om, landa ej.
Jag har mina order.
Jag varnar er: Landa ej!
Ge mig kordinaterna.
Ge mig koordinaterna!
Ni landar på eget ansvar.
- Har ni standardkartan? - Ja.
83-17-4 nord.
148-21 väst.
Tack.
- Det är mitt i öknen. - Jag har varnat er!
Det är något som inte stämmer...
Jerry, jag tar över.
Lystring! Vi landar.
iaktta beredskap A.
Beväpna er!
Bryt egen gravitation, halv fart.
Allt klart, sir.
- Vilka färger! - Jag föredrar blå himmel.
Jag skulle nog trivas här.
Gör traktorn klar. Testa radion.
- Hur sa? - Testa radion.
Sekond, du tar över.
Vad är det för något?
- Det är någon som kommer. - Vänta med traktorn.
- Vilket fordon! - Föraren kör som en galning.
Föraren?
Välkomna till Altair 4.
Jag kör er till basen.
Om ni inte talar engelska-
så behärskar jag 187 andra språk.
Det går bra med engelska.
Ta inte det personligt... Är du en robot?
Korrekt. Mitt namn är Robby.
Trevligt klimat. Bra syrehalt.
Jag andas inte. Då skulle jag rosta.
Är du kille eller tjej?
Varken eller.
Följer ni med?
Quinn, om jag blinkar rött...
- Då kommer jag med traktorn. - Exakt.
Spänn fast er.
Han är som morsan...
Gå in. Ni är väntade.
- Jag är Morbius. - Kapten Adams.
Löjtnant Farman och doktor Ostrow.
Lustigt att en bokläsare som vill vara ostörd
som insisterar på att hjälpa honom.
Beklagar, men vi har våra order.
Givetvis. Jag bjuder på lunch. Förlåt en gammal eremit.
Stig in.
Jag vet inte vad vi åt, men gott var det.
- Tack Robby för det. - Är han kock också?
Han tillverkar råvaran. Kom hit, Robby.
Jag ska visa er.
Jag ger honom en bit livsmedel-
som han analyserar Här nere.
Sedan återskapar han substansen.
- Varje husmors dröm. - Han är lydig också.
Aktivera soptunnan.
Förintelsestråle!
Räck in armen.
Gör det inte! Han har inga känslor.
Robby är enbart ett redskap. Han är oerhört stark.
I fel händer blir han ett fruktansvärt vapen.
Nej, han är spärrad.
Får jag låna vapnet?
Tack.
Robby, sikta på växten där ute.
Skjut.
Förstår du mekanismen?
Ja, Morbius.
Vänd dig om.
Rikta vapnet mot kapten.
Sikta mellan ögonen.
Skjut.
Han kan inte.
Han kan inte lyda en order om att döda en förnuftig varelse.
Ordern gäller inte.
Om jag inte hade gripit in hade han gått sönder.
Var hittade du honom?
Jag har inte hittat honom.
Jag har skapat honom.
Kaffet är klart.
Har du byggt honom?
En praktisk leksak.
Jag har viktigare saker att göra.
Du är filolog, språkvetare.
Din robot överträffar jordens maskiner.
Nu överskattar du Robby och mig.
Jag ska visa er något annat.
Förlåt om jag skrämde er.
Jag installerade sköldarna innan jag förstod att här finns det inga faror
Det har varit mycket trevligt.
Som ni ser är jag välbehållen.
Jag behöver Inte militärens hjälp.
Nu får ni återvända till basen.
Först ska vi intervjua de andra överlevande.
De andra är borta. Redan första året föll de offer för
en mörk och kuslig kraft som ruvar över planeten.
- Min fru och jag var immuna. - Vad kan det bro på?
Till skillnad från de andra så trivdes vi här.
Vi längtade bort från mänskligheten.
Vi blev ledsna när de andra vill återvända till jorden.
Vi visste Inte att de skulle duka under.
- Din fru står inte på listan. - Biokemist.
Julia Marsin. Vi gifte oss ombord.
- Jag har en vigselattest. - Jag skönjer en kvinnas hand...
- Är hon inte hemma? - Min fru är död.
Av naturliga orsaker.
Beklagar.
Vilka symtom uppvisade de andra?
Det var förfärligt.
De slets bokstavligen itu av en osynlig kraft.
- Och Belerephon? - Hon förintades.
Har den här kraften inte påverkat dig?
Bara i mardrömmar.
Jag är medveten om en närvaro.
En varelse som vill döda.
Far.
Alta.
Jag sa att du inte fick komma under lunchen.
Lunchen är över. Du sa inget om kaffet.
- Gjorde du det? - Kapten Adams.
Doktor Ostrow och löjtnant Farman. Min dotter.
Tre unga män!
Du är fin.
Ni två är otroliga!
- Vill du Ha kaffe? - Jag hämtar själv.
Tack.
Ni får ha överseende med henne.
Hon har bara träffat mig.
Ni får ha överseende med oss. Vi har ett år i rymden bakom oss.
Och hon ser ut som himlen.
- Socker? - Du är precis som Robby.
Jag byter gärna plats med honom.
Inte helt och hållet...
Jag förstår Inte.
Det hastar inte...
Förr eller senare måste jag ta henne till jorden.
För hennes utvecklings skull.
Det kan inte gå fort nog!
Vill inte din pappa att du träffar oss?
- Nej, ni kommer ju från jorden. - Är det fult?
Tur för mig att ni är undantag.
- Ni är väl undantag? - Ja.
I varje fall jag. Jag heter Jerry.
Doc är också pålitlig... i dagsljus.
- Och kapten? - Tyvärr, Alta...
Han är ökänd i sju solsystem.
- Vad har Han gjort? - Det ska vi inte tala om...
Om han blir ensam med en flicka...
Var det än är...
Ja, det märks.
Hans blick glöder.
- Din ögon glöder inte. - Jag är inte helt ofarlig...
- Alta! - Ja?
Herrarna oroar sig för din välfärd.
- Välfärd? - Du får besöka jorden.
- Jorden? Jag? - Är det inte ensamt för dig här?
Nej, jag Har dig och Robby och mina vänner.
- Vänner? - Ja.
Kalla på dem.
- Tonen kändes i skallen. - Men örat uppfattar den inte.
Jag kan också känna den i huvudet.
- Vad händer nu? - Titta.
Nej, ni ska bara titta.
Tam som en kattunge.
Min dotter gör den snäll. Annars är den livsfarlig.
Rutinsignal från skeppet.
- Allt väl? - Inga problem.
Aktivera videon.
Som du ser så är det ingen fara.
- Lägg av, Quinn. - Ger ni er av nu?
Vi får nog stanna ett tag.
Jag vet inte hur jag ska ta itu med dödsfallen.
Jag ska begära instruktioner.
Kan det bli tal om att jag ska föras till jorden?
Två års rymdfärd.
Hur kontaktar ni jorden?
Vi behöver en kraftig sändare.
Vi har ingen med oss.
Vi får bygga en sändare av komponenter som vi har ombord.
Det tar cirka tio dygn.
Tio dagar och nätter...
Går det fortare om ni får tvåtums blyplåt?
Ja, om du råkar ha det på lager.
Robby kan tillverka bly. Det är klart i morgon.
- Mycket vänligt. - Vänligt...
Där är gravarna-
som jag grävde för 19 år sedan.
Det vill jag inte uppleva igen.
Vi ses snart, Alta.
- Tack för allt. - Tack för maten.
Jag har faktiskt saknat samtalspartners.
Tack för gästfriheten.
Spänn fast er.
Ta det försiktigt med doningarna, annars kommer vi aldrig hem.
- Flytta dig. - Försiktigt.
Bra att vi slipper bära det.
Är det tillräckligt långt borta från skeppet?
- Var ska magneten vara? - Där.
- Var ska plåten vara? - Där borta.
Han jonglerar med bly!
Inte vanligt bly. Det är isotop 217.
Det väger inte mer än tio ton.
Hej, Alta. Vet din pappa att du är här?
Jag får inte gå nära skeppet. Det gör jag inte heller.
- Flytta dig. - Ja, sir.
Släpp ner mig!
Kapten, monitorn är klar.
- Redan? - Ja, sir.
Bra.
Är det delar från acceleratorn?
Ja, bland annat.
Härliga leksaker för en mekaniker.
Rigga upp det ombord, så inget blir skadat.
Bra jobbat, Quinn.
Kom hit!
Kan jag hjälpa dig?
Var hittar jag fina saker?
- Fina saker? - Ingredienser!
- Jag är noga med ingredienser. - Jag förstår inte.
Sista supen. Sprit!
Låt bli!
Du ska skrotas!
Var tyst, jag analyserar.
En simpel alkohol.
Räcker det med 60 fat?
Fat?
Du är den snällaste!
Det är inte så farligt. Bara en kyss.
- Varför kysser man? - Alla gör det.
- I alla civilisationer. - Det verkar dumt.
Nej, det stimulerar hela kroppen.
- Hälsosamt är det också. - Det visste jag inte.
- Jag visar dig hur man gör. - Tack, löjtnant.
Det är inget besvär alls.
- Är det så enkelt? - Man ska hålla på en stund.
- En gång till. - Gärna.
Är jag sjuk? Det stimulerar inte mig
Nu gör vi det perfekt.
- Skojar du med mig? - Löjtnant Farman!
Jag vet att jag har mycket att göra.
Och kapten är min chef.
Jag tänker inte utnyttja situationen
- Men... - Det var allt.
Varför är ni så konstiga?
Vad tror du? Förstår du inte?
Vet du inte hur du ser ut?
Visa inte upp dig så där för killar som Farman.
Åk hem och byt om.
Är inte kläderna fina? Det är min egen design.
Stirra inte på mig.
Han skulle bara visa mig något hälsosamt-
Inget annat? Du tar det kallt.
Inga känslor, inga mänskliga reaktioner.
Jag är kapten för 18 handplockade män.
Snittåldern är 24,6. Vi har 378 dagar i rymden bakom oss.
Det vore rätt åt dig om han...
Nu försvinner du, annars bussar jag vakten på dig!
Annars bussar jag vakten på dig!
Jag tycker inte om honom.
Han stirrade på mig.
Fast jag förklarade varför jag kysste löjtnanten.
- Hur reagerade kaptenen? - Han blev arg.
Han skällde ut mig.
Jag vill aldrig se honom igen.
Det ska du slippa göra. Gå och lägg dig.
Jag ska arbeta.
God natt.
Var har du varit?
På rundsmörjning.
Vad ska jag göra?
- Jag ska ha en ny klänning. - Nu igen?
Den ska täcka hela kroppen.
- Strålningssäker? - Bara ogenomskinlig.
- Tjock och tung? - Nej, mjuk och lätt.
Massor av safirer!
Safirer tar en vecka att tillverka. Duger det med diamanter?
- I så fall ska de vara stora. - Jag har 5, 10 och 15 karat.
Klänningen är klar i morgon bitti.
- Sov gott. - Tack, Robby.
Men jag vet inte om jag kan sova.
Lustigt med två månar.
- Man vänjer sig. - Ja.
- Joe... - Ja?
- Hör du något? - Vad?
Det låter som om nån andas.
- Nej. - Konstigt...
Jag hörde något.
Strong och Grey, en inkräktare har saboterat skeppet.
Ni hävdar att ni höll er vakna.
Men någon kom ombord.
Ni såg inget, men Grey hörde andetag.
Youngerford, du låg och sov...
...och tror att du drömde.
Drömde!
- Ni förlorar lön och privilegier! - Jag också, sir?
Den frågan kostar dig 20 vakter! Inga drömmare på mitt skepp!
Återgå.
Vi kan reparera det mesta.
Men inte modulatorn.
Jag vet inte om jag kan bygga en ny.
Enligt handboken är det omöjligt...
- Hur lång tid tar det? - Om jag skippar frukosten...
- Verkställ! - Tack, sir.
- Traktorn är klar. - Jag följer med.
- Nej, du stannar här. - Jag förstår, sir.
- Skärp bevakningen. - Ja, sir.
- God morgon. - Vi ska tala med Morbius.
Han arbetar och får ej störas.
Vi väntar.
- Finns det en annan dörr? - Nej, bara den.
Kalla på mig om jag behövs.
Kan han smyga förbi två vakter?
- Det var inget... - Du väntar här.
Jag ropar på dig när Morbius kommer.
God morgon.
- Hoppa i! - Jag har inga badbyxor.
- Vad är badbyxor? - Oj!
Jag kommer upp.
- Alta, du ska inte... - Jag ska torka mig.
Jag vänder ryggen till.
Om du inte gillar mig...
Snart slipper du se mig.
Vänta bara.
- Vad ska jag vänta på? - Det upptäcker du snart.
Om du tänker...
Vad gör du här? Igår var du arg på mig.
Det ber jag om ursäkt för.
Jag var... spänd.
Nu får du titta.
Nu ser du inget.
- Jag har gjort den för din skull. - Har du väntat på mig?
Nej.
Varför tycker du inte om mig?
Alta...
Du är mycket vacker.
- Kyss mig, det gör alla andra. - Alla andra?
- Har inte din pappa uppfostrat dig? - Han säger att jag är okunnig.
Jag har studerat lyrik, matte, logik, fysik, geologi, biologi...
Biologi? Kanske mest teorier?
Ja, än så länge.
Vad är det för fel med teorier?
- Alta! - Han är min vän.
Förlåt, Alta. Jag hade inget val.
Han kände inte igen mig. Han ville döda mig. Varför?
- Förstår du inte? - Nej.
- Är han fortfarande där inne? - Han har inte kommit ut.
Låt bli, det är hans hus.
- Vad är det? - Något nytt...
- Det blir komplikationer. - Ja.
- Inga fönster. - Morbius har inte varit här.
- Han har något i kikaren. - Titta!
- Hieroglyfer? - Kanske.
Det är varken egyptiska eller kinesiska.
Matsilvret är i matsalen och min dotters smycken är i hennes rum.
I natt blev vår monitor saboterad.
Misstänker ni mig? Det är dags att berätta allt.
Sätt er.
Planeten har varit hem åt ädla varelser.
Krell.
Etiskt och tekniskt var de ljusår före oss.
De kände naturens och livets alla lagar.
De övervann sjukdom, vansinne brott och orättvisor-
och började sedan utforska rymden.
Innan människan blev till besökte de jorden.
- De hämtade hit djur. - Tigern och hjortarna.
Just som de stod på tröskeln-
till en stor upptäckt-
försvann hela rasen över en natt.
Under de efterföljande 200000 åren-
- har deras torn av porslin, glas och stål-
sjunkit i jorden.
På ytan finns inget kvar att se.
- Hur såg de ut? - Jag har inga bilder av dem.
De tyckte om trianglar.
Liksom vi tycker om fyrkantiga dörrar.
Musik inspelad för 500000 år sedan.
Jag ska visa er andra artefakter.
Krell - metall. Skjut på den.
- Den borde smälta. - Den blir inte ens varm.
Mycket starkare än stål.
Den absorberar energi som en svamp.
Det är ett av deras labb.
Mycket är bekant, men designen är egenartad.
Vad är det?
Här projiceras summan av Krells kunskap.
Från A till O.
Volymen motsvarar miljoner jordiska bibliotek
- Kan du läsa det? - Delvis.
För 20 år sedan gav jag mig i kast med deras geometriska teorem.
Långt om länge har jag trängt in i deras alfabet.
Roboten var det första resultatet av min nya lärdom.
Barnlek.
Varje dag försöker jag lära mig något nytt.
Det är ju oerhört!
- Det innebär ju... - Vad är det?
Ett utbildningsredskap för barn.
Ungefär som våra ungar provar krafter med fingermålning.
Jag sitter ofta här och leker.
Jag önskar att jag hade fler armar och ben.
Ni ser att den är byggd för ett större huvud.
Nu...
Min elektromagnetiska hjärnpuls lyfter mätaren halvvägs.
Jag tror att ett sjuårigt barn
kunde lyfta mätaren helt upp. Alltså är jag idiot.
Och min intelligenskvot är 183.
Den primära funktionen...
Nu ska jag...
Jag börjar med något enkelt.
Så där ja.
Vad är det?
Vad händer?
En staty.
- Det är Alta. - En tredimensionell bild.
- Den lever. - Min dotter lever i min hjärna.
Och jag manipulerar bilden.
Det frestar på.
Aladdins lampa i ett labb!
- Vill du prova? - Ja!
Du kanske blir ledsen. Ska vi börja med doktorn?
- Vad ska jag göra? - Sätt dig.
En aning längre fram.
Mätaren ger besked.
Det kan inte stämma.
Min IQ är 161, men jag lyfter den knappt från golvet.
Nu ska kapten prova.
Det gör inget, en kapten ska bara gorma och gasta.
- Hur gör jag en bild? - Låt bli!
Kapten på Belerephon gjorde ett försök - det kostade honom livet.
Är du immun mot det också?
Första gången var min kapacitet ungefär lika måttlig.
Efteråt låg jag medvetslös i ett helt dygn.
- Men du gav inte tappt. - Jag är forskare.
Det visade sig att chocken hade fördubblat min IQ.
Tur det, annars hade min forskning varit fruktlös.
Inte för att jag har nått särskilt långt.
Jag upptäckte nyligen att dagarna före katastrofen
vigde Krell alla sina krafter åt ett visst projekt.
De hoppas att det en gång för alla skulle frigöra dem från
nödvändigheten av fysiskt arbete.
- Vilken civilisation! - Ja.
Morbius, allt ser ut att vara nytt.
Inget slitage, inga repor.
Apparaterna underhåller sig själv
och är i precis samma skick som för 200000 år sedan.
200000 år? Var är strömkällan?
Bra fråga. Titta på amperemetrarna.
De är kalibrerade enligt decimalsystemet.
Varje inställning tio gånger mer ampere än den föregående.
Tio gånger tio gånger tio gånger tio
Den ena efter den andra.
Jag har inte hittat några kablar.
När jag aktiverar den maskinen ger den visaren utslag.
Och...
Aktiverar jag den här apparaten registrerar visaren en ökning.
En minimal ökning. Potentialen är astronomisk!
Exakt. Den är praktiskt taget oändlig.
Vill ni se fler underverk?
Den här vägen.
Hur ofta har deras tekniker åkt i den här vagnen?
- Vart ska vi? - Ni får uppleva något oerhört.
20 engelska mil.
Lyssna! Kretsar som arbetar.
Det är en lufttrumma. Varmluft stiger upp.
Titta ner. Törs ni inte?
7800 våningar.
Det finns 400 schakt som detta.
Det hela är en maskin, en kub som mäter 20 engelska mil.
Den är 200000 år gammal.
Ständigt underhåller den sig själv.
För 16 år sedan skedde en modifikation-
av hela konstruktionen.
- Vad tjänar den till? - Ibland ger en visare utslag.
När hjortar stångas och fåglar flyttar.
Jag såg ett stort utslag när ert skepp närmade sig.
Jag ska visa er en kraftkälla.
Botten är 50 engelska mil under planetens yta.
Ni får bara titta i spegeln.
Man ska inte utmana ödet och iaktta kraften med naket öga.
9200 dubbla kärnreaktorer.
En oerhörd kraft.
Rör inte staketet!
- Har du testat det? - Jag gör det nu.
- Det funkar. - Bra.
Löjtnant, jag är färdig med jobbet.
Får jag gå en vända?
- Här finns inget att titta på. - Jodå.
Jag kanske har tur och hittar vilda rädisor.
Okej, men du ska vara tillbaka innan kapten kommer.
Ja, sir!
Quinn, det är Farman. Fimpa staketet.
Starta det igen.
480 flaskor, 60 fat.
Riktig bourbon!
Gott!
Robby, jag glömmer dig inte!
Kom till mig när du ska ha olja.
Vad händer? Kommer det nån?
Nej, ingen kommer.
Löjtnant, staketet krånglar!
- Ska jag slå av strömmen? - Nej.
Vi kollar upp det i morgon.
- Konstigt att det krånglade. - Ja.
Kapten bestämmer inte över mig.
Det här fyndet ska ställas under United Planets överinseende.
- Du har inte monopol på det. - Dumheter!
Jag har tänkt över saken i 20 år.
Människan är för omogen
för såna kunskaper och krafter.
Den kloke Morbius
vet förstås bäst.
Exakt. Vissa ofarliga kunskaper
kan tillhandahållas jorden. Men långtifrån allt.
Mitt samvete och omdöme får råda.
Jag har inga order som gäller detta.
- Kapten Adams? - Ja.
- Sekonden har blivit mördad! - Quinn mördad?
Han var ensam, höll på med monitorn.
- Hur gick det till? - Det är kött och blod överallt.
Rör inget, vi kommer.
Samma historia om igen.
- Vad är det? - Ett fotspår.
37 tum.
Fantastiskt!
För stor för en karl med träpåk.
Men vi har bättre vapen.
Det stämmer inte med evolutionen.
- Vad menar du? - Titta.
Det tyder på en fyrfoting.
Men vi hittar bara spår efter två fötter.
En markdjur.
Men klorna tyder på att det klättrar i träd.
Det är som ett mardrömsdjur!
- Är det fotspåret? - Ja.
Vill du ta itu med kocken nu?
Ja.
Jag lät honom gå en vända.
- Fick du lov att supa dig full? - Full, sir?
Fråga doktor Ostrow! Fyra flaskor och ingen baksmälla.
Det är inte naturligt. Roboten tvingade mig att dricka.
- Träffade du roboten? - Ja, vi skålade med varandra.
Som vanliga kompisar.
Medan sekonden blev mördad?
Ja, jag blir inte full på fem minuter.
Du får gå.
Så det var inte roboten.
- Vi har bara en misstänkt. - Exakt.
Vi åker till labbet och bygger upp intelligensen.
Vi är redo för begravning.
Av jord är du kommen, jord skall du åter varda.
Återgå.
Han var en bra tekniker.
- En bra kamrat. - Högre beröm kan ingen få.
- God dag, Morbius. - Ni har inte sovit gott.
- Det stämmer. - Jag varnade er.
Jag sa att ni inte skulle landa.
Tro mig, detta är bara början.
Det som drabbade Belerephon kommer att drabba er.
Stannar ni här-
blir det bara värre.
Hur kan du veta det?
Veta? Det står klart för mig.
Jag...
Jag har...
Jag anar det.
- Hur ska man tolka det? - Som ett ultimatum.
Båtsman!
Gör klart för eldgivning åt alla håll.
- Randall, är radarn på? - Ja, sir.
- Är alla på sina poster? - Ja, sir.
Aktivera batterierna.
Vi testar.
Eld.
Utmärkt.
- Löjtnant, är pojkarna redo? - Ja, men de är nervösa.
Vi vet ju inte vad vi har emot oss.
Jerry...
Jag vet inte vad som händer.
- Förlåt att jag var otrevlig... - Inte alls, kapten.
Hon valde rätt kille.
- Vad är det? - Radarn ser något!
- Kommer det hitåt? - Ja, långsamt.
Radarsikte!
Eld!
Eld upphör!
- Såg du något? - Nej.
Eld!
Eld upphör!
- Randall? - Fullträff!
Lystring! Det kan ha varit en skenmanöver.
Håll ögonen öppna!
- Vad? - Nu står det stilla.
- Säker på att du ser något? - Ja, sir!
- Nurör det på sig. - Hitåt?
- Raka vägen! - Korseld!
Eld!
Den är osynlig!
Jerry! Eld upphör!
Eld!
- Pappa! - Alta.
- Pappa! - Alta!
- Alta, var är du? - Pappa.
- Vad har hänt? - Jag drömde otäckt.
Blod, blixt och dunder. Och något otäckt som rörde sig.
- Jag hörde det vråla. - En dröm är inte farlig.
Inte för mig, inte för oss.
Men det vill döda dem.
Du hjälper väl dem?
Jag kan inte göra något om de stannar här.
Kom.
- Båtsman! - Ja, sir?
Pojkarna ska gräva gravar. Håll dem sysselsatta.
Randall, slå på högtalaren.
Vad det än var, så stoppade vi det!
Tror du det?
Det gav sig iväg. Men det kommer tillbaka.
Våra vapen biter inte på en osynlig varelse.
Det är vetenskapligt omöjligt.
- Illusioner styckar inte folk. - Det är sant.
En varelse som står emot vapen måste vara oerhört kompakt.
- Marken skulle inte bära den! - Du såg den med egna ögon.
Den måste ha fått kraft någonstans ifrån.
- Jag ska ha traktorn! - Den är redo, sir.
- Ska vi gripa Morbis och flickan? - Moment 86-A.
- "Värna civilbefolkningen". - Du glömmer resten av texten...
" När detta är möjligt. " Tänk på Belerephon.
Det kunde inte lämna planeten.
En av oss måste motionera hjärnan i Krell - labbet.
- Båtsman! - Ja, sir.
Du tar över.
Blir ni angripna, ska du återvända till jorden och rapportera.
Ja, sir.
Få allt ombord, vi sticker snart!
Inga ljus.
Kommer vi in i labbet så gör jag det först.
- Hör du mig? - Jag hör.
Ingen får komma in.
Det låter definitivt.
Ska vi resonera med honom?
Rör inte vapnen!
Han får inte döda...
Det är sant. Men ingen får komma in.
- Robby, släpp in dem. - Alta, han lyder din pappa.
- Akta dig! - Robby, ordern är ogiltig.
Vad gör ni här?
Vi blev angripna. Tre döda, däribland Jerry Farman.
Jag vet inte vad det var, men vi såg en skepnad.
Kan du förklara det?
- Den kommer nog tillbaka - Ni måste lämna planeten.
- Inte utan dig. - Jag kan inte lämna pappa.
- Vi tar honom med oss. - Med våld? Nej!
Fattar du inte att det är farligt?
- Jag är immun. - Ingen är immun!
Älskade, du måste fly.
Gör det för att du älskar mig.
Doc, kan du få henne att förstå?
Doc?
- Doc! - På soffan, Robby.
Satte du dig i apparaten?
Nu är jag klok.
Klokare än honom.
- Lugn, Doc. - Morbius inser inte sanningen.
Krell avslutade projektet.
Inga maskiner, ingen fysik.
- Tankefoster. - Förklara, Doc.
Men Krell glömde en sak... Monstren!
- Monstren från id. - Id? Vad är det?
Förklara dig.
Doc.
Doc...
Romantiskt.
Dåren trodde att hans aphjärna var stark nog.
- Pappa, han är död. - Jag varnade honom.
Begrav honom vid de andra dårarna.
Morbius, du bad mig välja.
Nu har du vält åt mig. Jag följer med dem!
- Alta, nej! - Jag bär honom till traktorn.
- Hon får inte göra det! - Vad är id?
Det går henne illa!
- Vad är id? - Id, id, id!
Ett gammalt ord.
Det användes för att beskriva...
Det undermedvetna.
Spöken från id.
Spöken i det undermedvetna.
Jag förstår vad Doc menade.
Morbius, den enorma maskinen-
är fjärrstyrd.
Av elektromagnetiska impulser från individuella Krell - hjärnor.
- Vad tjänar den till? - Den projicerar materia.
I alla önskvärda former och färger och för varjehanda syften.
- Tankefoster! - Varför förstod jag inte det?
De glömde en sak.
Det undermedvetnas hat och elakhet.
Urmonstren!
Som också Krell stammar från.
Urmonstren fick tillgång till maskinen.
Ingen fanns kvar som kunde hindra dem-
från att döda.
Stackars Krell.
Mörkret efter deras lysande visdom.
De förstod inte själva varför de dukade under.
Ja, unge man. Mycket trovärdigt.
Men det finns en hake.
Den siste Krell gick under för 200000 år sendan.
Monstret lever idag.
- Du ser inte fakta i ögonen. - Vad menar du?
Morbius.
Morbius, något kommer.
Det är nära oss.
- Kan Robby ta fel? - Nej.
Det kommer.
- Det är synd om dig. - Tyck synd om din dotter.
Det lyssnar.
- Alta, gå in på mitt arbetsrum. - Du vill inte erkänna sanningen.
Monstret är du.
Du är vansinnig!
- Alta följer med mig. - Ja!
Säg att du inte älskar honom.
Det kan jag inte säga.
Stoppa det, Robby! Döda det!
Han vet att det är du.
Vi är säkra. Varför gjorde du det?
- Den vet allt som du vet. - Jag är inget monster.
Alla har vi ett monster i det undermedvetna.
- Släpp mig! - Tiden är knapp.
Här ökade du din kapacitet.
Samtidigt blev ditt undermedvetna starkare.
- Jag vill inte höra. - Lyssna!
Dina kollegor ville återvända till jorden.
Ditt id dödade dem.
Utan att du visste det. I drömmen anade du.
- Drömmar glömmer man. - Du varnade oss.
Men när du trodde att vi hotade dig
steg ditt undermedvetna monster fram och började döda igen.
Varför skulle jag skada min egen dotter?
För att hon trotsar dig.
Ditt undermedvetna är rasande.
Det vill straffa henne.
Du måste göra något, annars kommer det in.
Solid Krell- metall, 26 tum tjock.
Titta på visarna.
Maskinen ger monstret all kraft det behöver.
Titta.
Det glöder. Snart blir det vitt.
Sedan smälter det.
Alta, säg att du inte tror så illa om mig.
Då är det sant. Jag är skyldig.
Hjälp oss. Du kan vara lika ädel som Krell.
Skyldig!
Jag kan inte hejda min ondska.
Stopp! Du får inte!
Pappa!
Vrid på skivan.
Tryck ner spaken.
Om 24 timmar måste ni vara ljusår härifrån.
Krell- maskinerna... En kedjereaktion.
Det går inte att stoppa. Alta...
Nej...
Nu är vi i säkerhet.
- Du kan dina saker. - Tack, kapten.
- Aktivera monitorn. - Ja, sir.
Det är Altair 4.
15 sekunder.
Din far, mina kamrater, all kunskap...
5 sekunder, 4, 3, 2, 1.
Om miljoner år har människan nått-
- Krells nivå, i all dess triumf och tragedi.
Då ska din fars namn lysa
som en stjärna i galaxen.
Det är sant.
Och påminna oss om att vi inte är gudar.